שולי רנד - פרח
מתוך האלבום החדש 'שולי שר בניון' - shulirand.lnk....
עקבו אחרי שולי רנד:
פייסבוק: / randshuli
אינסטגרם: / shuli.rand
אפל מיוזיק: apple.co/3d0Wq3I
ספוטיפיי: spoti.fi/2qR70mu
ָָָָָָָָָ*****
מילים ולחן: עמיר בניון
עיבוד והפקה מוזיקלית: שמוליק דניאל
שירה: שולי רנד
קולות: עמיר בניון
גיטרות: עמית יצחק
בס: שמוליק דניאל
צ׳לו/כלי מיתר: יועד ניר
כינור: גדי פוגטש
הקלטות ומיקסים: הוק סטודיו
טכנאי הקלטה ומיקסים: שמוליק דניאל ועידן קין
מאסטרינג: הוק אנד היי מאסטרינג
טכנאי מאסטרינג: שמוליק דניאל
צילום סטילס: אילן בשור
עיצוב גרפי: אלעד הלוי
קליפ מילים: מוריה לוין
ייצוג וניהול שולי רנד: FDD פרודקשיין בע"מ
ניהול אישי: דוד פדידה
הפצה: נענע דיסק
תודה מיוחדת לניצן זעירא וענב רביץ ביקובסקי
להזמנת הופעות
לקוחות פרטיים: דוד פדידה
054-6677123 / David@fdd.co.il
לקוחות עסקיים: לילך זהר ניר - קדמא Live
050-4844614 / lilanir1@gmail.com
פיסטוק אמנים - 03-5665757
יחסי ציבור: ארי המניק
054-7852777 / Ari@fdd.co.il
יחסי ציבור נוספים: מורן פז
054-5549328/ info@moranpaz.com
#שולי_רנד #שולי_שר_בניון #פרח
Пікірлер: 10
איזה שיר חזק ורך כאחד. לחייך ולשיר ולבכות אותו.
איזה שיר...❤ כאילו שלפת אותה מנשמה עתיקה.
מדהים.
👏
להאכיל את הדיכאון במשמעות אנחנו חיים בזמנים מיוחדים. אם בעבר אנשים היו מחוברים יותר לאדמה, היום הכול מלאכותי. אנחנו נולדים בין כותלי בית היולדות, עוברים לחיות בין קירות הדירות, אחר כך בין קירות בית הספר ואז לרוב כלואים בין קירות מקום העבודה. המעבר מהחוץ לפנים שינה את הגישה שלנו לחיים. השינוי הזה משפיע גם על מצב הרוח שלנו. מרכז המחקר של אוקספורד פרסם לאחרונה דו"ח המראה כי במדינות רבות "אנשים מאובחנים עם דיכאון בגיל מוקדם יותר מאשר בעבר". למשל, בשנת 1996 בדנמרק השיעור הגבוה ביותר של אנשים שאובחנו עם דיכאון היה בסביבות גיל חמישים. עשרים שנה מאוחר יותר, השיעור הגבוה ביותר של אנשים שאובחנו עם דיכאון היו בני עשרים וארבע. כדי למנוע דיכאון בדורנו עלינו להשקיע בגישה נכונה ומותאמת, מכיוון שאנשים אינם מותאמים יותר לחיים הטבעיים. ההשקעה אינה כלכלית, אלא עלינו לבנות מעטפת שתשמש כמתווך בין הדור החדש למציאות שבה הוא חי. המעטפת הזו צריכה להכין אותם לחיים בכל רמה - אישית, חברתית וסביבתית. הצעירים צריכים ללמוד כיצד להתקשר ולהתחבר אחד עם השני ועם הטבע. אחרת, הם ידעכו, כפי שכבר קורה להם. אם בעבר אנשים היו שוהים בחוץ יותר ממה שהם היום, וחלק גדול מחייהם כלל התקשרות עם אנשים אחרים, היום אנחנו עושים הכול באינטרנט, והסביבה בחוץ פחות מעניינת אותנו. ההתקדמות הטכנולוגית של העשורים האחרונים עטפה אותנו בגאדג'טים וניתקה אותנו מאנשים. אפילו האוכל הפך תעשייתי ומחומם במיקרוגל. אנחנו לא צריכים להתנער מהטכנולוגיה, אלא לאזן את החיים. איך? ליצור קשרים אנושיים בונים, חיוביים ותומכים. כשאנשים יגלו שהקשרים עם אחרים מספקים אותם בדרכים שהטכנולוגיה לא יכולה, הם יקפידו לטפח אותם. הבעיה היא שאנשים מרגישים שהקשרים עם אחרים הם תחרותיים - כל אחד מנסה להערים על האחרים ולהתנשא עליהם - והם מראש מתעייפים ופונים באופן טבעי לסביבה הדיגיטלית, שהיא פחות תחרותית ופוגענית. אבל אם לאנשים היו חוויות חיוביות כתוצאה מיחסים עם אחרים והם היו חשים סיפוק ואושר, אז לא הייתה להם סיבה לסגת לסביבה וירטואלית. הם היו מוצאים משמעות בחיים - מה שאף טכנולוגיה לא יכולה להעניק להם. הנתינה ההדדית נותנת תכלית לכל מה שאנו עושים. כשאנחנו עושים משהו בשביל אדם אחר, זה נשאר. המעשה מקבל חיים משלו, משמעות חדשה, והוא משפיע על חיינו ועל חיי אחרים בדרכים שאיננו יכולים לחזות. כשאנחנו עושים משהו באינטרנט, עם עצמנו, המעשה שלנו הולך לאיבוד בענן הדיגיטלי ומותיר אותנו בתחושת ריקנות חסרת משמעות. לכן כדי לרפא את הדיכאון צריך למצוא דרכים לעודד אנשים לצאת, לתקשר ולהתחבר לאנשים אחרים. זה יוסיף להם שמחה, סיפוק ומשמעות, ומשמעות בחיים יכולה למנוע דיכאון.
אחלה שולי
בהצלחה ממני מנהל באתר נושמים מזרחית
על מה השיר?
@user-qb9ws9jt1s
Жыл бұрын
ממה שאני מבינה זה שיר על הנשמה הקשורה לכיסא הכבוד שמטיילת בעולמות עליונים בלילה כשהיא עולה מהגוף, אך לא זוכרת בבוקר.